Становлення консервативних ідей В. Липинського як чинника сучасних процесів українського державотворення - Чупрій, Леонід Васильович; Настояща, Катерина Василівна (Вісник гуманітарних наук, 2026)
Зазначається, що на сучасному етапі становлення суверенної демократичної України, одним з головних завдань є визначення орієнтирів державного будівництва, а відповідно зростає необхідність вивчення й критичного осмислення історичної та науково-історичної спадщини українських діячів початку XX століття. В статті аналізуються консервативні ідеї В.Липинського як чинник сучасних процесів українського державотворення. Методи. У дослідженні використовуються теоретичні методи (аналіз, синтез, абстрагування, індукція, дедукція), емпіричні методи (опис), порівняльний метод, зокрема порівняння консервативних ідей В. Липинського та поглядів представників сучасної української консервативної традиції. Результати. На переконання В. Липинського, шлях до повноцінної української нації пролягає через відродження консервативної традиції та оновлення консервативних кіл за рахунок активних представників українства. Підкреслюється, що найефективнішою основою єдності дослідник вважав територіальний патріотизм – солідарність усіх постійних мешканців української землі незалежно від етнічного походження, соціального статусу чи віросповідання, що заклало основи сучасного концепту політичної нації. Вказується, що ключовою державотворчою силою В. Липинський вважав «земельний клас хліборобів», тобто власників-продуцентів, органічно пов’язаних із землею. Акцентується увага на тому, що значну увагу В. Липинський приділяв релігійним моральним ідеям, вважаючи їх основними консолідуючими чинниками української нації. Висновки. Зазначається, що щодо державного устрою В. Липинський обстоював модель спадкової монархії з гетьманом як символом національної єдності. Він виокремлював п’ять підвалин державності: аристократію, клясократію, територіальний патріотизм, український консерватизм і релігійний етос. Підкреслюється, що сучасні українські консерватори, визнаючи неможливість відновлення монархії, здебільшого підтримують республіканський лад. Водночас вони зберігають ключові засади липинської традиції – пріоритет державності, національної ідеї, моральних і релігійних цінностей як фундаменту суспільної консолідації