Семіотичне посередництво та епістемологічний статус промпт-інжинірингу - Астапова-Вязьміна, Олена Ігорівна (Вісник гуманітарних наук, 2025)
Стаття презентує результати комплексного філософсько-семіотичного аналізу феномену промпт-інжинірингу як принципово нової форми когнітивної та комунікативної взаємодії людини з великими мовними моделями (LLM). Актуальність дослідження обумовлена стрімкою інтеграцією генеративного штучного інтелекту в соціальні та когнітивні практики, що потребує переосмислення класичних категорій знака, смислу, статусу суб’єкта пізнання. В дослідженні обґрунтовується теза, що в умовах цифрової трансформації промпт втрачає ознаки суто лінгвістичного висловлювання і набуває статус інструменту або «операційного знака», викладеного імперативною формою. На відміну від класичного тексту, промпт не описує реальність, а ініціює алгоритмічний процес у латентному просторі мовної моделі, трансформуючи людський пізнавальний запит на обчислювальну процедуру. Особливу увагу приділено аналізу «семантичної дезорієнтації», що виникає внаслідок оперування штучним інтелектом «пустими означниками», позбавленими зв’язку з життєвим світом. Досліджено епістемологічні наслідки делегування когнітивних функцій алгоритмам, відповідно, промпт постає індексом (у термінології Ч.С.Пірса), маркуючи точку входу в мовну модель. Теоретична новизна дослідження визначається концептуалізацією промпт-інжинірингу як семіотичного посередництва, вперше доводиться, що промпт не є технічною інструкцією, а виступає динамічним інструментом медіації, визначаючи межі епістемологічного доступу користувача до знань, акумульованих LLM. На основі концепції enunciative praxis (інанціативний праксис) доведено трансформацію мислячого суб’єкта у «семантичного агента», роль якого полягає у стратегічній маніпуляції символічними формами для досягнення результату. Наслідком логічного експерименту з перевірки силогізму ChatGPT продемонстровано неспівпадіння між людським розумінням смислу та машинною обробкою синтаксичних структур. Розкрито ризики втрати суб’єктності в процесі взаємодії зі ШІ внаслідок підлаштування людського мислення під логіку алгоритмічних відповідей. Матеріали дослідження можуть бути використані для подальших досліджень в сфері семіотики смислу, цифрових комунікацій, когнітивістики та філософії штучного інтелекту.