Аварсько-слов’янські відносини у візантійських джерелах - Вітенко, Микола Дмитрович (Вісник гуманітарних наук, 2025)
Ранньосередньовічна історія Європи, зокрема процеси етногенезу та державотворення слов’ян, залишається однією з найменш досліджених сторінок минулого через обмежену кількість історичних джерел. Стаття присвячена аналізу аварсько-слов’янських відносин, які відіграли ключову роль у формуванні слов’янських спільнот та появі перших слов’янських держав, зокрема «Держави Само». Взаємини слов’ян з аварами були багатогранними – від ворожнечі до союзництва – і суттєво впливали на політичну карту тогочасної Європи, включаючи Візантію та Франкське королівство. Аварський каганат став каталізатором великого розселення слов’ян, що змінило етнічний і політичний ландшафт регіону. Основна увага у статті приділяється візантійським писемним джерелам V–VIII ст., які є головним джерелом інформації про аварсько-слов’янські відносини, оскільки ні авари, ні слов’яни не мали власної писемності в цей період. До таких джерел належать хроніки, трактати, житія святих, зокрема праці Пріска Панійського, Іоана Малали, Прокопія Кесарійського, Менандра Протектора, Іоана Ефеського, Феофілакта Сімокатти, Феофана Сповідника та інших. Ці тексти, часто збережені у фрагментах чи компіляціях, містять відомості про війни, дипломатичні переговори, військові союзи та побут аварів і слов’ян. Однак більшість цих джерел не перекладено українською мовою, а використання російськомовних перекладів обмежене через сучасні реалії, що спонукає до пошуку якісніших перекладів європейськими мовами. Стаття детально розглядає основні колекції візантійських текстів, що дійшли до нас, зокрема «Codex Baroccianus», «Fragmenta historicorum Graecorum», «Грецька патрологія», «Бібліотека Теубнеріана», «Льобівська книжкова серія» та «Середньовічна бібліотека Дамбартон-Оукс». Ці видання, створені у XVI–XX ст., містять тексти грецькою, латиною, а подекуди англійською мовами, часто з коментарями та предметними покажчиками. Автор звертає увагу на проблеми якості перекладів, зокрема у серії «Грецька патрологія», де через поспіх у підготовці трапляються помилки та перекручення фактів. Водночас сучасні технології, такі як оцифрування джерел та використання ШІ-програм («Ітака», «Еней», DeepL Translate), відкривають нові можливості для перекладу та аналізу текстів, хоча й мають обмеження, пов’язані з якістю сканування чи вартістю доступу.