Аватаризація як механізм трансформації ідентичності в імерсивних середовищах - Довгополий, Назарій Володимирович (Вісник гуманітарних наук, 2026)
Анотація. Актуальність теми дослідження. У статті обґрунтовано, що стрімка розбудова метавсесвітів та впровадження технологій імерсивної віртуальної реальності актуалізують питання докорінної трансформації структури людської самості. Аватар стає не просто технічним посередником, а невід’ємною частиною цифрового буття індивіда, вимагаючи ґрунтовного філософського осмислення процесів ідентифікації та самопрезентації у віртуальних середовищах Постановка проблеми. Основна увага приділяється аналізу феномену аватаризації як багатогранного процесу конструювання та репрезентації «Я» у цифровому просторі. Досліджується фундаментальна суперечність між фізичною тілесністю суб’єкта та його віртуальним образом, що веде до виникнення нових форм ідентичності, які не мають аналогів у традиційному соціокультурному досвіді. Аналіз останніх досліджень і публікацій. У роботі детально розглянуто класичні праці Ж. Бодріяра щодо теорії симулякрів та С. Теркл стосовно «плинної ідентичності». Особливої ваги набувають розвідки 2022–2024 рр. щодо ризиків когнітивної маніпуляції у метавсесвітах. Методологічну основу роботи складають філософсько-антропологічний підхід та феноменологічний метод, що дозволив експлікувати специфіку імерсивного досвіду особистості. Постановка завдання. Метою статті є експлікація онтологічного статусу аватара як «цифрового тіла» та розкриття механізмів трансформації ідентичності під впливом імерсії. Наукова новизна полягає у систематизації антропологічних ризиків цифрового двійника та обґрунтуванні нормативних імперативів для захисту суб’єктної цілісності особистості. Виклад основного матеріалу. Досліджено концепцію «цифрового тіла» та специфіку прояву ефекту Протея, що підтверджує здатність аватара впливати на поведінку та самосприйняття суб’єкта. Обґрунтовано, що аватаризація дозволяє індивіду експериментувати з ідентичністю, створюючи гібридні форми самосвідомості. Аналізуються ризики дисоціації особистості та втрати автентичності, пов’язані з фрагментацією досвіду в імерсивних середовищах. Висновки. Доведено, що аватар є фундаментальним механізмом переформатування ідентичності, що створює нову гібридну реальність. Обґрунтовано необхідність розробки етичних стандартів для запобігання дисоціації особистості в умовах тотальної цифровізації життєвого простору.