Проблема справедливості у золоті століття Ісламу: у контексті єдності філософії та етики - Гейдарова, Гюнель Санан кизи (Вісник гуманітарних наук, 2026)
Метою цієї статті є розгляд деяких питань, пов’язаних із проблемою справедливості в золотий вік ісламу в контексті єдності філософії та етики. Автор зазначає, що одним із факторів, що зумовили золотий вік ісламу, є широкомасштабне практичне застосування моральних принципів Корану у суспільних відносинах. Методи та методології. У статті поряд із загальнонауковими методами широко використовувалися методи порівняльного аналізу праць ісламознавців, праці сучасних дослідників у галузі проблем справедливості у філософії, аналіз історико-хронологічної компаравестики. Новизна у статті. Вперше в національній суспільній наукі розглядається принцип справедливості, що глибоко укорінився у всіх мусульманських суспільствах, відіграв важливу роль в організації політичної системи в усьому ісламському світі, що призвело до розквіту ісламської культури. Основні висновки. З дослідження робиться висновок, що переклад давньогрецької філософії та примирення її з основними етичними принципами Ісламу були пов’язані з набуттям актуальності поняття справедливості. Зазначається, що ісламські держави прагнули стародавньої спадщини і намагалися отримати користь з його багатого досвіду, щоб надати моралі широкого поширення в соціумі. Вказується, що прийняття принципу справедливості як найвищої чесноти неодноразово наголошувалося на ісламських мислителях. Зазначається, що у золотий вік ісламу стала вельми поширеною набуло примирення принципу справедливості Корану з принципом справедливості, відбитим ще у давньогрецькій філософській спадщині. Вказується, що розвиток середньовічних ісламських держав став можливим завдяки дотриманню принципу соціальної справедливості, що пронизувала всі сфери життя. Наголошується, що видатні ісламські мислителі, що надають великого значення питанню справедливості, характеризували її як шальки терезів суспільства. Більшість середньовічних ісламських вчених визначали справедливість як чесноту, а чесноту як справедливість. Саме через це в золоте століття ісламу широко поширилася ідея про те, що справедливість є найбільшою людською чеснотою.